I ett land av myter, och tider av magi,-
-vilar ödet för ett stort rike, på axlarna av en ung man.
Hans namn ... Merlin.
Vilket glädje att se dig igen, Ari.
Äran är min, milady.
Din ankomst har frambringat en spänd förväntan, kan jag försäkra er.
Jag har skrutit om dina krafter ...
... men alla tror inte.
Folk får tro som de vill.
Ett bevis på dina talanger är kanske på sin plats. Att se, är att tro, eller hur?
- Jag är ingen underhållare, milady. - Naturligtvis inte.
Tänk på det mer som en demonstration. Släck fyrfaten.
- Milady, jag måste protestera. - Gör som jag säger.
Forth fleoge.
Imponerande faktiskt. Vem här, kan nu förneka dina krafter?
Aweax thu metethearfenda!
Inte det!
Thicge thu thone drycraeft the thinan deorcan mode gefylth.
Snälla, Morgana, milady, jag ber er.
Jag ber er.
Är han död?
Om jag ville se honom död, hade jag satt ett svärd i hans mage.
Misströsta inte, Ari. Vi är nästan klara.
Om du kunde göra mig den tjänsten och tända eldarna igen?
Du vet att jag inte kan.
Till gagn för mina vänner.
- Jag förödmjukar mig inte inför dig. - Jo, om du vill ha din familj vid liv.
Bael onbryne.
Igen!
Är du snäll.
Bael onbryne.
Han var en lojal soldat.
När du tog hans magi, förlorade du en mäktig bundsförvant.
Kanske. Men nu vet vi att kriget kan vinnas.
För Arthur är ingenting utan Emrys, och Emrys är ingenting utan sin magi.
Alla Merlinfans tillönskas en GOD JUL 2012.
S05E012 *Diamond of The Day. Part One*. Översättning: ammi.
Tre!
- Ni får ge upp när ni vill. - Detsamma.
Det är ingen skam för en tjänare, att förlora mot sin kung.
Eller en kung mot sin tjänare.
Ooh ... se upp ... Nu kör vi.
Tio!
Njut av stunden, Merlin, så länge den varar.
Tolv!
Du störde mig!
- Vad pratar ni om!? - Du hostade!
- Jag rensade min hals! - Du hostade, medvetet.
Jag visste att ni skulle upptäcka min hemlighet till sist. Ingen kan lura er.
Är det allt?
Tolv.
Merlin.
Gaius.
Ditt huvud.
Det borde ses om.
Merlin?
Vad hände? Vad var det där?
Morganas verk. Det är ett som är säkert.
Mordred borde ha berättat om dina krafter nu, Merlin.
Det var bara en tidsfråga innan hon slog till.
Vi kan bara vara tacksamma, att hon misslyckades.
Strangath.
Gaius!
- Jag tror inte att hon misslyckades. - Vad menar du?
Jag har förlorat min magi.
Titta. Här.
Det är Gean Canachs, sigill.
Gean Canach. Det är den gamla religionens språk, inte sant?
Precis.
Gean Canach är en förfärlig varelse, danad av tårar från jordemodern Nemaine.
Den slukar andras magi ...
... tömmer dem på deras kraft.
Jag trodde att alla sådana varelser, blev förstörda i den stora utrensningen.
Alla utom en, verkar det som.
Garnisonen är omringad, milady.
Bra. Är du redo?
Jag är redo.
Thurh minum gewealde ond thinum maegen ...
... geclippath we thone lieg the ealla awestath!
- Kom hit, snygging! - Hjälp! Hjälp!
Släpp henne. Hon är inte din fiende. Det är jag.
Vi kan inte hålla tillbaka dem! Blås till reträtt! Sänd bud till Camelot!
Garnisonen på Stawell, attackerades.
- Morgana? - Det verkar så.
Det kan inte vara en tillfällighet.
Hon valde det ögonblicket du är som mest hjälplös, för att attackera.
Vad ska jag göra?
För närvarande ska du hjälpa mig att behandla de skadade.
Din skicklighet som läkare, är fortfarande fullvärdig.
Ursäkta. Nästan klar.
Oroa dig inte. Merlin vet vad han gör.
Har du några nyheter från Stawell? Har du hört något om min familj?
Eira ... din familj ...
... människorna i din stad ...
Du är den enda som överlevde attacken.
Bara ... jag ...?
Jag är ledsen ...
Eira.
Vad som än händer, kommer du att vara säker, här i Camelot.
- Du har mitt ord. - Tack.
En trupp saxare, sire.
De korsade norra gränsen i går kväll, och attackerade garnisonen på Stawell.
- Marscherar de under Morganas befäl? - Det råder inget tvivel om det, sire.
Det var inte bara män vi stod inför, utan även trolldom.
Vi borde inte vara förvånade. Hon har samlat sin armé i flera veckor.
Nu, med Stawell intaget, har hon en bas vid vår norra gräns,-
-som bara kan betyda en sak. - Hon avser att inta Camelot.
Då har hon gjort sitt första misstag.
Vi har nog med tid, för att förbereda försvaret. Vi kan bygga upp vårt värn.
Hur stor armé hon än har, kommer Camelots, murar att hålla-
-citadellet kommer inte att falla.
Kanske. Kanske inte. Men vi har redan övergivit Stawell.
Jag tänker inte överge de människorna.
Men vi kan skydda dem här, sire, i Camelot.
Några, men inte alla. Otaliga män, kvinnor och barn hamnar på efterkälken.
- Människor som jag lovade att skydda. - Vi kan inte rädda alla, Arthur.
Hur mycket vi än vill.
Det finns ett sätt. Ett enda. Vi ser till att hon inte kommer så här långt.
- Vi ... ska rida ut och möta dem? - Man mot man.
- Sire, Morganas armé är tusenhövdad. - Vår plikt, som beskyddare av landet.
Vi kan inte bara se på, när våra medborgare slaktas.
Det var inte den principen, Camelot byggdes på.
Oavsett resultatet av striden, kan inte min syster vanhelga den värderingen.
Kriget har börjat.
Ditt svärd, Mordred.
Smidd av en drakes andedräkt, ingenting kan överleva dess beröring.
Ett vapen värdigt min stoltaste krigare.
Då ska jag svinga det för seger ... och med heder.
För att nå Camelot, har Morgana inget annat val än att korsa White Mountains.
Det enda passet som kan svälja hennes stora armé-
-är här. - Det känner jag väl.
- Vägen består av klippor på båda sidor. - Det är där, vi ska möta dem.
Vi kan vara i underläge, men om vi inte blir överlistade, kan vi hålla passet.
För hur länge? Morgana skiter i männens liv.
Hon kan inte utfodra den stora armén, på obestämd tid, isolerad i bergen.
Om vi kan hålla ut länge nog, tvingas hon retirera.
- Percival, var är passet som smalast? - Här, sire.
Vad kallas det för?
Camlann, sire.
Då är det vid Camlann, vi sätter upp vårt försvar.
Jag hoppades få slippa höra det namnet igen.
Han kan inte gå, Merlin. Du måste övertyga honom ...
Jag känner Arthur bättre, än jag känner mig själv. Han kommer inte att lyssna.
Om Arthur går till Camlann, besannas profetian, och han kommer att dö.
Den här striden är det enda sättet han känner till, för att rädda sitt folk.
Om han vet att han kommer att förlora sitt liv, går han ändå.
Vad ska vi göra?
Om jag inte kan hindra honom från att gå, måste jag skydda honom, så gott jag kan.
- Men du kan inte skydda honom utan magi. - Då måste jag återfå min magi.
Jag kan inte återställa den. Det är bortom min makt.
Jag vet. Kanske är det bortom allas makt.
Om det finns ett svar, måste jag söka det någon annanstans.
Men var?
Magins födelseplats. Kristallgrottan.
Men, Valley of the Fallen Kings, kryllar av banditer.
Utan dina krafter, har du ingen chans.
Det är därför jag inte ska gå ensam.
Jag trodde du skulle gå ikväll?
Det är något jag måste göra först. En tjänst till min vän, Merlin.
- Vart ska du? - Valley of the Fallen Kings.
Varför?
Oroa dig inte. Jag blir inte borta länge.
Jag tror att det var allt, sire.
Imponerande. Mycket imponerande. Jag har aldrig sett något liknande.
Inte från dig i alla fall.
Tack, sire.
- Så, vad är du ute efter? - Ute efter?
Du är den sämste tjänaren i världshistorien. Och nu det här.
- Är det pengar? - Nej.
Det kan det inte vara, du har redan vunnit alla mina. Ledighet?
Nej, det kan inte vara det heller. Du gör egentligen inte någonting.
Jag ville bara att du skulle ha allt du behövde-
-inför din resa till Camlann, för de kommande dagarna.
Tack. Merlin, vad menar du, min resa?
Jag är rädd att jag inte följer med. Inte den här gången.
Jag är ledsen.
Jag har ett brådskande ärende för Gaius.
Viktiga förnödenheter som jag inte kan få här.
- Viktiga förnödenheter. - Ja.
- Det är inte så att jag ... - Nej, nej.
Det är okej.
Det är okej. Jag förstår.
Du vet, Merlin, alla skämt om att du är feg ...
... jag har aldrig riktigt menat något av dem.
Jag har alltid trott att du var den modigaste man jag någonsin träffat.
Antar att jag hade fel.
Arthur!
- Guinevere! Vad gör du? - Jag följer med dig.
Slagfältet, är ingen plats för en drottning.
Jag har ingen avsikt att vara där, kan jag försäkra dig.
Arthur, om det här är dina sista dagar, vill jag hellre spendera dem med dig-
-än att sitta och vänta på en man jag aldrig får se igen.
Försiktigt, Mordred. Hon kan inte tala med halsen avskuren, inte sant?
Nå, Eira. Jag litar på att Sir Gwaine har funnit dig tillfredsställande.
Jag vill gärna tro det.
- Har han yppat Arthurs kommande planer? - Han hade inga hemligheter för mig.
Nå? Har kungen för avsikt att rida ut och möta oss?
Det har han, milady. Kungen och hans män, rider från Camelot nu.
Då är det som vi har förväntat oss. Tack, Eira. Du har varit informativ.
Något annat. Riddaren sa att han skulle följa Merlin, någonstans.
Till, Valley of the Fallen Kings.
Merlin?
- Varför skulle Merlin, lämna Arthur nu? - Varför skulle han inte det?
Han är inte till någon nytta för sin konung, trots allt.
Kanske. Men varför, Valley of the Fallen Kings?
Vad är det, Mordred?
När jag var pojke, berättade Druiderna, om den här speciella platsen.
En plats där själva magin föddes. Den sades ligga i dalen.
- De kallade den, Kristallgrottan. - Det kan bara betyda en sak.
Emrys, tänker få tillbaka sina krafter.
Tack för allt som du gjorde för Eira.
Det finns ingen anledning att tacka mig. Det var det minsta jag kunde göra.
- Du verkar bry dig om henne. - Jag kunde inte lämna henne till saxarna.
- Så det var enda anledningen? - Naturligtvis!
Gwaine!
Är du okej?
Ja. Jag tror det. Tack.
Du behöver inte tacka mig, Merlin. Det var det minsta jag kunde göra.
Nu hittar jag själv.
Ursäkta?
Du behöver inte följa med längre. Jag klarar mig.
Hur kommer du tillbaka till Camelot? Det finns banditer överallt.
När jag har vad jag letar efter, är jag utom fara, det lovar jag.
Vad letar du efter?
Jag kan inte säga det, Gwaine. Du måste bara lita på mig.
Du borde ge dig iväg. Arthur, behöver dig vid sin sida.
Ta hand om dig, Merlin.
Du vet att du ska använda den vassa änden, eller hur?
Jag hoppas att du hittar det du letar efter.
Emrys.
Här borta, Emrys.
Jag ser dig, Morgana!
Så noga du har behållit din hemlighet. Så noga du har beskyddat min bror.
Visa dig, Morgana!
Vem hade trott det? En värdelös tjänare med all den kraften.
Visa dig!
Men du kan inte hjälpa din konung nu. Du kan inte ens hjälpa dig själv.
Varför döljer du dig? Är du fortfarande rädd för mig?
Jag fruktar ingen. Minst av allt dig.
Du har trotsat mig för sista gången, Emrys.
Stanas ahreosath!
Skicka bud till kungen. Fienden når Camlann, vid solnedgången i morgon,-
-och vi har underskattat deras antal.
De är fem gånger fler, än oss.
Viktiga förnödenheter.
Ursäkta mig, sire?
Det är synd att Merlin inte kände för att följa med oss.
Jag är ledsen, sire, jag måste ta på mig skulden.
Men jag kan inte behandla de sårade utan tillräckligt med medicin.
Tidpunkten är olycklig, det erkänner jag.
Olycklig, som ni säger.
Jag är inte säker på att han tror dig, Gaius.
Jag är inte säker på att jag gör det själv.
Jag vet hur hängiven Merlin är till Arthur.
Han skulle aldrig överge honom vid en tid som den här, inte bara för ett ärende.
Om det inte var något annat. Något han inte kan prata om.
Milady, det är något annat. Något av den allra största betydelsen.
Och jag önskar innerligt att jag kunde berätta vad det är, men jag kan inte,-
-av skäl som berör oss alla.
Då finns det inget mer att säga,-
-förutom att vad det än är, önskar jag honom lycka till.
Här är det.
Camlann.
Rikets öde kommer att avgöras här.
Slå läger, inta positioner.
- Det är en dödsfälla, sire. - Det är tanken.
Morgana kommer inte att ha någon chans att fly, och inte vi heller.
De kan alltid omringa oss. Det här är vår enda chans.
Det slutar här, Leon.
Liv eller död ...
... det slutar här.
Merlin.
Far?
Min son.
Är du här? Är du verklig?
Död eller levande,-
-verklig eller inbillad,-
-tidigare eller nuvarande ...
Det har inte någon betydelse.
Allt som räknas, är att du lyssnar på din faders ord,-
-som älskar dig. Släpp inte taget, Merlin.
Ge inte upp.
Jag har ingen anledning att fortsätta.
- Striden är över. Morgana har vunnit. - Bara om du accepterar nederlaget.
Men om du kämpar, och har hopp i ditt hjärta, kan Morgana inte segra.
Vilket hopp finns det utan min magi?
Merlin ... du är mer än en son till din far.
Du är son till jorden, havet, himlen.
Magi, är sammansättningen av den här världen ...
... och du föddes, av den magin.
Du är magi, i dig själv.
Du kan inte förlora vad du är.
Men hur hittar jag mig själv igen?
Tro, Merlin.
Tro det ditt hjärta vet, är sant.
Det du alltid har varit ...
... och kommer alltid att vara.
Kommer alltid att vara ...
Vila nu.
Vila, min son.
Och snart ...
... skall du vakna i ljuset.
Vad är det?
Tänk om Sir Leon hade rätt? Kanske vi borde ha satt upp vårt försvar i Camelot.
Din plan är modig. Och djärv.
Och vår enda chans att besegra Morgana, en gång för alla.
Ja, vi kunde ha hållit ut i citadellet.
Men hur länge? Och till vilken kostnad för riket?
Jag har aldrig för ett ögonblick tvivlat på visdomen i det här valet.
Om du inte tvivlar på mig, Guinevere, då tvivlar jag inte på mig själv.
Och det ger mig en styrka, större än någon vapen.
Kom. Vi måste vila medan vi kan.
Har spanarna kommit tillbaka?
Arthur, har slagit lägret vid Camlann.
Och vägen? Hittade du den?
Det var väl dold.
Om Arthur tror att vi inte kan omringa honom, får han en obehaglig överraskning.
Skicka hundra krigare. Duktiga.
Jag väljer ut dem själv.
Och förbered armén. Vi attackerar ikväll.
Gewyrc an lif.
Arthur, var är du? Arthur.
Arthur, jag är ledsen att jag var tvungen att lämna dig. Jag ville inte.
Jag hoppas att du en dag, förstår varför. Din plan är bra.
Och du kan ändå rädda riket. Men se upp.
Din armés flank, är sårbar. Det finns en gammal väg över åsen till Camlann.
Morgana vet det. Hon tänker fånga dig, Arthur.
Hitta vägen, annars är striden över innan den har börjat. Hitta vägen!
- Vad är det? - Merlin.
- Det var en dröm, Arthur. Bara en dröm. - Det kändes inte som en dröm.
Det kändes ...
Arthur!
Sire. Spanarna rapporterar att Morganas armé, är på väg.
Hon kommer att attackera innan natten är över. Säg till männen att förbereda sig.
Percival, Gwaine!
Ta en patrull med män, och vänd om. Leta efter en dold stig, upp till berget.
Hon tänker omringa oss, vi måste stoppa henne nu.
Ikväll ...
... ska vi strida.
Ikväll, avslutar vi det här kriget.
Vi avslutar ett krig, lika gammalt som landet självt.
Ett krig mot tyranni ...
... girighet ...
... och ondska.
Inte alla får hälsa gryningen. Vissa kommer att leva.
Vissa kommer att dö.
Men var och en av er, kämpar med heder ...
... och med stolthet.
För vi kämpar inte bara för våra liv ...
... vi kämpar för framtiden.
Framtiden för Camelot. Framtiden för Albion.
Framtiden för enade riken!
För kärleken till Camelot!
Tack för din hjälp, din vägledning.
Jag erbjöd bara lite hjälp.
Du står stadigt på dina egna ben, Merlin. Det har du alltid gjort.
Som du gjorde, far.
- Jag följer i dina fotspår. - Din resa har bara börjat.
Du besitter en makt, du inte ens kan föreställa dig.
Endast i hjärtat av kristallgrottan-
-kommer ditt sanna jag att avslöjas.
Gå mot ljuset.
Ditt öde väntar.
Var inte rädd. Tro på vad du är.
Tro på vad som kommer.
- Farväl, far. - Det finns inga farväl, Emrys.
För jag kommer alltid att vara ...
... som du ...
... alltid kommer att vara.
Följ mig!
Jag är en trollkarl.
Jag har magiska krafter.